Nimeni on H. I. McDunnough.
Kutsukaa minua Hi'ksi.
Tapasin Edin ensikertaa piirikunnan vankilassa, Tempessä, Arizonassa.
- Älä unohda sivukuvaa, Ed! - Käänny oikealle!
En koskaan unohda sitä päivää.
Käänny oikealle!
Kuinka sun kaltaisesi nätin tytön nimi voi olla Ed?
Lyhennys Edwinasta. Käänny oikealle!
Olet oikea kukkanen. Pieni aavikon kukkanen.
Näytä mulle sitten, millaisia niistä tulee.
Vankilaelämä on järjestelmällisempää kuin monet uskoisivat.
Miesten välillä vallitsee kumppanuus,
jollaista voi ehkä kokea sodassa,
tai jalkapallon mestaruusottelussa.
Jotta pystyisimme tekemään parannuksen, tapasimme neuvojaa,
joka yritti auttaa meitä ymmärtämään, miksi olimme sellaisia kuin olimme.
Pancho halusi vain kuuman sämpylän ja voita.
Miksi siis käytät sanaa "ansassa"?
- Täh? - Miksi sanot olevasi "ansassa"
miehen ruumiissa?
No, joskus mulla on aika kovia kuukautiskipuja.
- Oletko oppinut mitään, Hi? - Kyllä, herra. Taatusti.
- Ethän valehtelisi minulle, Hi? - En, rouva.
Hyvä on sitten.
Yritin kovasti olla lainkuuliainen,
mutta ei se ollut helppoa, Reaganin kusipääkin presidenttinä.
Sanotaan, että se on ihan kunnon kaveri.
Ehkä sen neuvonantajat on sekaisin.
Käänny oikealle.
Mikä hätänä, Ed?
- Mun sulhanen jätti mut. - Se sanoi, että sulhasensa oli karannut
kosmetologiopiskelijan kanssa, joka osasi käyttää naisen oveluuttaan.
Kerro sulhasellesi, että se on mun mielestä ihan tolvana, Ed.
Kerro sille, että mä sanoin niin.
Ja jos se haluaa keskustella asiasta, se tietää, mistä mut löytää.
Maricopan piirikunnan vartioiduimmasta laitoksesta,
State Farm Road, numero 31, Tempe, Arizona. Mä odottelen!
Mä odottelen.
En voi sanoa, että olisin ollut iloinen takaisin linnaan joutumisesta,
mutta kaikkine tutut paikat, äänet ja naamat-oli kuin olisi tullut kotiin.
Hi, useimmilla ikäisilläsi miehillä on jo perhe.
- No, jos totta puhutaan... - He eivät hyväksyisi vankilaa vaihtoehtona.
Haluaako kukaan kommentoida?
No, joskus uran on mentävä perheen edelle.
Työ piti meidät onnellisina.
Yritin miettiä mitä tohtori Schwartz sanoi,
mutta vankilassa on vähän vaikeaa miettiä.
Kun ei ollu lihaa, me syötiin siipikarjaa.
Ja kun sitä ei ollu, me syötiin rapuja.
Ja kun sitä ei ollu, me syötiin santaa.
- Siis mitä? - Santaa.
- Tarkoitatko hiekkaa? - Aivan oikein.
No, Hi, olet istunut 20 kuukauttasi.
Et käyttänyt ammuksia, meidän on kai palautettava sinut yhteiskuntaan.
- Nuo ovet avautuvat sinulle. - En halunnut satuttaa ketään, herra.
- Arvostamme sitä. - Mutta satutat itseäsi
- riehakkaalla käytökselläsi. - Tiedän, herra.
Hyvä on sitten.
En tiedä, mitä mieltä olette rikollisten vangitsemisesta,
onko tarkoitus tehdä heistä parempia ihmisiä, vai onko se kostoa
mutta aloin uskoa, että kosto voisi olla ainoa järkevä syy.
Näytä tatuointi!
Kuulitkos mustamaijasta, joka törmäsi sementtiautoon, Ed?
Kaksitoista kovaa rikollista pakeni.
Kuulin siitä.
- Onko sulla uusi sulhanen? - Ei, Hi, ei todellakaan.
Älä huoli, maksoin siitä.
Sanovat, että välimatka saa tunteet vain syvenemään.
Taitavat kerrankin olla oikeassa.
Hei, jätit yhden kohdan pesemättä.
Ajattelin Ediä yhä enemmän,
ja lopultakin tunsin vankina olemisen tuskan.
Äitimuori heitti elävät ravut kiehuvaan veteen.
Sitten kerran mä päätinkin kokata rapuja itse.
Heitin yhden kattilaan, mutta siellä ei ollutkaan vettä.
Se oli ihan kun olis tehny popcornia!
Joo, linna voi olla yksinäinen paikka kun valot on sammutettu,
ja viimeisinkin vanki on mennyt höyhensaarille.
Mutta en voinut olla miettimättä parempaa tulevaisuutta.
Se oli tulevaisuus, joka oli vain 8-14 kuukauden päässä.
Sunlaisille on nimikin, Hi.
- Se on "uusintarikollinen". - Tuplaroisto!
- Ei kiva nimi, vai mitä, Hi? - Ei, herra. Se on tyhmän kaverin nimi.
- Mutta en ole enää tyhmä. - Sanotko vain, mitä me haluamme kuulla?
- Ei, herra, ei ollenkaan. - Me haluamme kuulla totuuden.
No, sitten mä kai sanon teille, mitä te haluatte kuulla.
- Emmekö juuri kieltäneet sinua sanomasta? - Kyllä, herra.
Hyvä on sitten.
Käänny oikealle!
Olen vapaa mies, Ed, kosin sua.
Moro, Curt.
- Ja niin siinä kävi. - Älä unohda kimppua, Ed!
- Tahdon. - Takuulla tahdon.
Hyvä on sitten.
Edin isä lainasi meille rahaa pieneen kotiin Tempen esikaupunkialueelta,
ja mä sain työpaikan, porasin reikiä peltiin.
Me oltiin sellaisia lääkintämiehiä moottoritiepalvelussa.
Ei tehty oikeita lääkärin hommia. Mä ja Bill käveltiin Nine Milea...
- Bill Roberts vai? - No ei se ääliö. Bill Parker.
Kuitenkin, me lähestyttiin sitä romua,
ja tiellä oli sellainen pallomainen esine.
Eikä se ollut sen auton osa.
Työn teko oli melkein samaa kuin linnassa olo,
paitsi että Ed odotti mua kotona, ja sain palkan joka perjantai.
Hallitus vie osansa, eikö vain?
Ne oli onnenpäiviä, niin kuin sanotaan,
ja Edin mielestä penskan hankkiminen oli seuraava askel.
Ed ajatteli vain sitä.
Edin mielestä meillä oli liikaa onnea ja rakkautta vain meille kahdelle.
Että lapsi voisi joskus katua niitä päiviä, kun häntä ei vielä ollut.
Se oli ihanaa.
Me tehtiin tositoimia niinä päivinä, kun Ed laski olevansa hedelmällisin.
Ja hoidettiin homma muinakin päivinä, varmuuden vuoksi.
Ed oli iloinen, että linnakundin päiväni olivat ohi, ja perhe-elämä edessä.
Ja sitten katto putosi niskaan.
Hi, mä en voi saada lapsia!
Aluksi en uskonut sitä.
Nainenhan näytti hedelmällisemmältä kuin Tennesseen laakso.
Mutta lääkäri selitti, että Edin sisällä oli aika muhkuraista,
eikä mun siemeneni voineet tarttua sinne kiinni.
Ed oli lohduton.
Me yritettiin adoptiota.
On totta, että Hi'n menneisyys on ollut värikäs.
Mutta Ed on tunnustusta saanut poliisivirkailija, joten se tasoittaa asiat.
TUOMITTU
Mutta biologia ja ennakkoluulot pitivät meidät lapsettomina.
Me rakastettiin toisiamme enemmän kuin koskaan.
Mutta arvelin, että paluuta onnenpäiviin ei kai olisi.
Hohto oli kadonnut meidän elämästä.
Ed menetti kaiken mielenkiinnon rikoslakiin ja taloudenhoitoon.
Pian hän luopui virkamerkistään.
Minunkin työni tuntui kuivalta ja karulta kuin kuuma preeriatuuli.
Ja Bill, käveli Nine Milea pitkin... Siis Bill Parker, tajuathan.
Sillä oli voileipä toisessa kädessä, ja kaverin pää toisessa, hemmetti!
Huomasin, että aloin poiketa sellaisissa kaupoissa,
jotka eivät olleet kotireitin varrella.
Ja sitten yhtenä päivänä kuulimme isoimmat uutiset sitten Hooverin padon rakentamisen.
Arizonan viitoset syntyivät.
Ne syntyivät naiselle nimeltä Florence Arizona.
Kuten varmaankin arvasitte, hän on Nathan Arizonan vaimo.
Ja Nathan Arizona...
no hitto, tiedättehän te hänet.
Tulkaa "Maalaamattomaan Arizonaan",
jossa on parhaimmat valikoimat laitteita ja kalusteita
kylpy-tai makuuhuoneeseenne.
Ja jos löydätte niitä jostakin halvemmalla, nimeni ei ole Nathan Arizona!
Hän on lännen suurimman
huonekalu-ja kylppäritarvikkeiden kauppaketjun omistaja.
Niin, Florence oli saanut hedelmöityshoitoa, ja nappiin osui.
ARIZONAN VIITOSET PÄÄSIVÄT KOTIIN
Joka teistä on synnitön, heittäköön ensimmäisen kiven.
Meistä oli vain epäreilua, että joillain oli niin paljon,
ja toisilla taas niin vähän.
Jälkikäteen ajatellen se ei kai ollut kovin hyvä idea.
Mutta silloin Edin pikku suunnitelma tuntui vastaukselta
kaikkiin ongelmiimme ja rukouksiimme.
800 laskulevypöytää, eikä yhtään tuolia?
Ei pöytiä voi myydä ilman tuoleja.
Tuolien kanssa saat ruokailukaluston, ilman tuoleja näytät tyhmältä.
Kysyin vaimolta, hänellä on enemmän järkeä.
ARIZONIEN KOTI
Miles, olen poissa toimistosta vain pari päivää, kersojen luona,
ja kaikki menee päin prinkkalaa! En siedä sitä!
KESKIVIIKKO, 12. HUHTIKUUTA
Jos sammakolla olisi siivet, eihän se hyppisi. Selitykset riittävät, Miles!
Kello on tasan... 8. 45 illalla.
Aion olla toimistossa tasan 12 tunnin päästä ja potkia perseitä.
Tai nimeni ei ole Nathan Arizona!
Kuulostaa Larrylta.
Ei, ei, ei ei.
Hiljaa, hiljaa, hiljaa.
Hiljaa, hiljaa.
Okei, kaikki hyvin.
Hiljaa, hiljaa, hiljaa.
Juuri noin. Hyvä.
Tässä helistin. Helistin.
Okei? Hyvä.
Ei, ei. Hiljaa, hiljaa.
Tule tänne.
TOHTORI SPOCKIN VAUVOJEN JA LASTEN HOITO
Tule tänne, ole kiltti.
Menetkö katsomaan niitä, ne kuulostavat levottomilta.
- Mitä nyt? - Anteeksi, kulta. Ei onnistunut.
- Miten niin ei onnistunut? - No, ne...
Ne alkoivat itkeä ja niitä... oli joka puolella. Se oli pelottavaa, kulta.
- Totta kai ne itkivät. Vauvat itkevät. - Kyllä mä tiedän.
- Meidän on parasta lähteä. - Mene takaisin ja hae mulle kersa.
Mä tarvitsen vauvan, Hi. Niillä on enemmän kuin tarpeeksi.
Christian Dior, katin kontit!
- Tuostako maksetaan paljon rahaa? - Kyllä, kulta.
- Kuinka lapset voivat? - Hyvin, kulta.
- Minkä sä otit? - En tiedä. Nathan Juniorin, kai.
- Anna tänne. - Tässä ohjeet.
VAUVOJEN JA LASTEN HOITO
Se on kaunis.
Joo, pahuksen nätti. Taisin ottaa parhaimman.
Kai ne kaikki oli kauniita, kaikki vauvat on kauniita.
- Se on hieno vauva. Nathan Junior, kai. - Me tehtiin oikein, eikö vain, Hi?
- Niillä oli enemmän kuin tarpeeksi. - No, kulta,
ollaanhan me juteltu, mikä on oikein ja mikä on oikein.
- Ei koskaan voi miellyttää kaikkia. - Sen äiti varmaan pahoittaa mielensä.
Tottakai, muru, mutta se pääsee pian sen yli.
Sille jäi neljä vauvaa, jotka on melkein yhtä hyviä kuin tämä.
Kuin ryöstäisi jotakin ruokakaupasta.
Rakastan sitä niin paljon!
- Tiedän, kultu. - Rakastan sitä niin paljon!
Tiedän.
Okei, tuo se sisälle!
Tässä se on, Nathan Junior! Katsele mielin määrin, poju.
- Älä huuda niin kovaa. - Pahus, anteeksi.
- Älä kiroile sen kuullen. - Ei se tiedä, mitä kirosanat on.
- No, näethän itse, ettei. - Mäkin haluaisin pidellä sitä.
- Varo sen pikku pääaukiletta. - Se on ihan kunnossa.
Tulehan tänne, Nathan Junior, mä näytän sulle paikkoja.
Katsohan tänne, pikkukaveri.
Tässä on keittiö, missä äiti ja isi murkinoi.
Tässä on telkkari. Enintään kaksi tuntia päivässä, opetusohjelmia tai jalkapalloa,
niin opit arvostamaan hienoja asioita.
Ja tässä on sohva, jossa voit jutella ja rentoutua perheen kanssa.
Niin. Monta kertaa me on istuttu siinä ja sanottu:
"Eikö olisi kivaa, jos olisi lapsi, joka jakaisi ajatuksemme ja tunteemme?"
- Sitä väsyttää, Hi. - No, istutaanpa, poika.
Otetaanpa vain kengät pois.
Mitä, onko tämä totta! Meillä on perhe!
Se aiheuttaa vielä skandaaleja, se on pikkuroisto.
Ei, se on hyvä poika.
Ei liian hyvä, näkeehän sen jo tuosta tuikkeesta silmissä.
- Eikö sen olis paras mennä nukkumaan? - Odota vähän, kulta.
- Ikuistetaan hetki kuviin. - Yksi vain, okei?
Mun täytyy sanoa, että mua vähän pelottaa, Hi.
- Miksi, kultu? - No...
Meillä on vauva, Hi. Se on tosi suuri vastuu.
Kulta, siirtyisitkö vähän, ja nostatko ipanan ylemmäs?
Meillä ei ole kokemusta tästä, ja mua vähän hermostuttaa.
Sä pärjäät oikein hyvin, muru.
- Mä rakastan sua, Hi. - Salama välähtää, kulta.
- Nyt sä autat mua, joohan? - Kuinka mä auttaisin, kulta?
Otat osaa lapsen hoitoon.
- Vietetään illat yhdessä. - Voit luottaa siihen.
Tästä lähtien kaikki on kunnollista ja normaalia.
Salama välähtää kohta, kulta.
- Okei. - Mikä se on?
Farmariauto. Näyttää kivalta.
Avatkaa! Poliisi!
- Hi, mitä on tekeillä? - Pysy täällä.
- Avatkaa! - Nehän ei hajota perhettämme.
- Avatkaa nyt! - Yrittäköön vain.
Avatkaa! Ehkä me annetaan teidän anoa armoa!
- Hei, vanha valkonaama! - Pojat!
Gale, mä tulen ilosta sairaaksi.
Tyhmä!
Kulta, haluan että tapaat Gale ja Evelle Snopesin.
Hieno parivaljakko, tunkeutuivat väkisin sisään!
Pojat, tässä on vaimoni.
- Hei, rouva - Rouva McDunnough.
- Eikö ole aika myöhäistä vierailijoille? - No on, kulta.
Mutta nämä pojat pääsivät juuri linnasta, ollaan nyt vieraanvaraisia.
Katsohan, Hi, olet touhunnut oikein kunnolla.
- Tyttö vai poika? - Se on pieni poika.
- Onko sillä vielä nimeä? - Ollaan kutsuttu sitä Junioriksi.
- Sen nimi on Junior. - Ai J. R. niinku TV-sarjassa "Dallas"?
- Se on hienoa! - "Tervetuloa kotiin, poika."
Missä se on ollut?
- Phoenixissa. - Tulsassa.
- Se oli isovanhempien luona. - Ne on eronneet.
- Sun vanhemmat, vai, rouva? - Ei, pelkäänpä ettei.
Hi, sä sanoit, että sun porukat on kuolleet.
No, meidän mielestä Juniorin oli hyvä käydä niiden haudalla.
Istukaahan, pojat.
Hi, kello on kaksi, on aamuyö.
Mikä tuo haju on?
Ei me aina haista näin pahalle, rouva McDunnough.
Kerroin just ukollesi, että kun me kaivettiin tunnelia ulos,
satuttiin törmäämään viemäriputkeen. Moukan tuuria.
- Ja me seurattiin sitä... - Karkasitteko te linnasta?
Ei, rouva. Me vapautettiin itsemme, omasta tahdostamme.
Evelle tarkoittaa, että vankilalla ei ollut meille enää mitään tarjottavaa.
- Luoja, onpa se söpö! - Pikkuroisto. Sen voi nähdä, Hi.
Hei, ette te voi jäädä tänne.
- Mutta rouva? - Te ette voi jäädä.
Tiedän, että olette Hi'n ystäviä, mutta me ollaan kunnollinen perhe.
Siis meillä on vauva, ja kaikkea.
Hei, kuka määrää kaapin paikan, Hi?
Voitte istua siinä vähän aikaa ja vaihtaa kuulumiset, mutta sitten menoksi.
Taidat olla tossun alla, Hi?
Ovatko ne vielä täällä?
Joo. Ne viipyvät täällä vain pari päivää, kulta.
Ulkona sataa, niillä ei ole mitään paikkaa...
Ne ovat vankikarkureita. Kuinka me voidaan alkaa uusi elämä?
Hei, kulta, täytyy auttaa kavereita vähän.
Arabimaissa ne antavat vierailijoille lautasellisen ruokaa.
Lupaathan, vain pari päivää.
Tänään ja huomenna, ei muuta
Sinä yönä näin unta.
Nukahdin kun ajattelin onnea, syntymää, uutta elämää...
Mutta unessa minua vaivasi näky...
Se oli kamala.
Maailmanlopun lähettiläs.
Mies, joka hallitsi helvetin kaikkia voimia.
ÄITI EI RAKASTANUT MUA
Se osasi kääntää päivän yöksi,
ja tuhosi kaiken vastaan tulevan.
Se oli erityisen raaka pieniä, avuttomia olentoja kohtaan.
Se jätti jälkeensä kärventyneen maan,
tahrasi jopa ihanan aavikkotuulen, joka osui sen otsaan.
En tiennyt, mistä se tuli, ja miksi.
En tiennyt, oliko se uni vai näky.
Mutta pelkäsin, että olin itse vapauttanut sen tyypin.
Koska se oli se raivo, joka pääsi valloilleen,
kun Florence Arizona huomasi pikku Nathanin kadonneen.
- Oletko kunnossa? - Joo, on se kunnossa.
Se näki vain painajaista.
Joskus maailma on paha paikka pienille olennoille.
Nyt vaimoni ja muut lapseni ovat lähteneet pois...
en voi sanoa, minne. He tulevat takaisin, kun poikamme on löytynyt.
- Herra Arizona, kuka lapsista vietiin? - Nathan Junior, kai.
- Haluatteko sanoa jotakin kaappaajille? - Joo. Odottakaas vain!
Huhutaan, että UFOt kaappasivat poikanne.
- Haluatteko kommentoida? - Älä laita sitä lehteesi.
Jos vaimoni lukee sen, hän menettää kaiken toivon.
Herra, meidän pitää kysyä teiltä vielä muutama kysymys.
Muistakaa, että liikkeessäni kaupanteko jatkuu normaalisti.
Jos jostain löytyy halvempia hintoja, nimeni ei edelleen ole Nathan Arizona!
Herra Byrum voi ottaa sormenjäljet samalla kun puhutte.
Käsi rennoksi, minä teen kaiken työn.
- Mitä nyt! En minä varastanut pentua! - Herra, nämä miehet ovat FBI: sta.
Oletteko hulluja? Heräsin, ja vaimoni kiljui.
Meidän pitää vain varmistaa, että teillä on eri sormenjäljet kuin kaappaajalla.
- Tietysti, tiedän sen. - Oikea nimennehän on Nathan Huffhines?
- Muutin nimeni. Mitä siitä? - Voitteko sanoa, miksi?
Ostaisitteko itse mitään "Maalaamattomasta Huffhinesista"?
- Nyt asiaan... - Oliko lapsella vaatteita?
- Tässä talossa ei kukaan nuku alasti! - Minä kysyn kysymykset!
Tarvitsen kuvauksen katoamisilmoitukseen.
Meillä on parempi koulutus kriisi- tilanteeseen. Mitä vauvalla oli päällä?
Smokki. Mitäs luulette! Pyjama.
- Pyjama, okei? - Onko teillä tyytymättömiä työntekijöitä?
Kaikki ovat tyytymättömiä. Ei liike ole mikään kukkafarmi.
- Mottoni on "mun tavallani, tai muuten"! - Olisiko se voinut olla työntekijä?
Älä naurata? Ne eivät uskalla edes käydä kusella ilman mun lupaani.
- Millainen se pyjama oli? - En tiedä, pyjama vaan!
Niissä oli jotain Tähtien sodan hahmoja. Jalat pois kahvipöydältä!
- Ron, suututat uhrin! - Aiotteko te jahdata johtolankoja,
vai istua juomassa kahvia siinä ainoassa talossa, jossa poikani ei ole?
No, meillä ei ole vielä johtolankoja, paitsi takki.
Anna tänne. Se on kamelinkarvatakki, maksaa 500 taalaa.
Herra, teidän pitäisi kai pestä kätenne.
Jukupliut!
Ei johtolankoja! Kaikki vorot jättävät mikrobeja ja sen sellaista.
Teidän pitäisi osata jäljittää niitä vorojen jättämiä mikrobeja.
Sehän on teidän hommanne ydin, vai mitä?
Haluan Nathan Juniorin takaisin! Jos se nyt on se, jonka ne ottivat.
Se on tuolla jossakin, jonkun jäljen on pakko johtaa sen luo!
Kuka sen löytääkin, osaa erottaa johtolangan maassa olevasta reiästä!
Tosi hyviä muroja, rouva McDunnough.
Miksi et imetä poikaa?
Tuntuisi, että pystyisit siihen.
- Ei kuulu sulle. - Rouva,
jos et imetä sitä, se vihaa sua myöhemmin. Siksi me päädyttiin linnaan.
Ainakin tohtori Schwartzin mielestä.
Pojat.
Huomenta, Hi.
Hi...
Ai niin.
Tuota, pojat...
Voisitteko mennä jonnekin pariksi tunniksi tänään iltapäivällä?
Meille tulee muutamia kunnollisia vieraita.
Ed vain tarkoittaa, että...
kun te kaksi olette etsintäkuulutettuja,
ei olisi oikein hyvä juttu itsennekään takia, jos teidät nähtäisi täällä.
- Selvä, Hi. - Jos niin sanot, Hi.
Oikeastaan, kulta, taidan jättää vieraat itsekin väliin.
Glen ei pahastu. Mä hengailen poikien kanssa, juodaan parit kokikset.
- Okei, Hi. - Se olis kivaa, Hi.
Ei sekään taida olla hyvä idea.
Niin vilkas seuraelämä,
niin vähän aikaa.
Missä vauva on? Missä se on?
- Etsi se, kulta! - Lopeta, Glen!
Se nukkuu.
Paskat! Ei kai me herätetty sitä!
Voinko vain kurkistaa?
Hei, kakarat! Pois herra McDunnoughin autolta!
Mikä sen nimi on?
Hi... Hi Junior, kunnes me keksitään jotain parempaa.
Miten olisi Kaaleppi tai Tab. Rakastan raamatun nimiä.
Jos saisin vielä pojan, antaisin nimeksi Kaaleppi tai Tab.
Hän on enkeli. Enkeli suoraan taivaasta!
Mä sain kakarani sillä vaikealla tavalla.
Kuinka sä sait tämän enkelin? Lensikö se sulle taivaasta?
- No... - Sun täytyy lähettää se Arizonan yliopistoon.
Anna keksi!
- Haluatko oluen, Glen? - Onko paavilla hassu hattu?
Joo, Glen, se on aika hassu.
Muistinkin vitsin. Kuinka monta puolalaista tarvitaan lampun vaihtamiseen?
En tiedä, Glen. Yksi?
Ei, kolme.
Kerroin väärin. Siis miksi tarvitaan kolme puolalaista vaihtamaan lamppu?
- En tiedä, Glen. - Kun ne ovat niin tyhmiä!
Hei, relaa vähän, etkö sä tajunnut sitä?
- En, Glen, en todellakaan. - No, paskat, mies.
Siksi sitä kai kutsutaan kotimatkalaiseksi.
- Miksi? - Sen tajuaa vasta kotimatkalla.
Mä olen jo kotona, Glen.
Sulta tulee kuset housuun!
Herra McDunnoughilta tuli kuset housuun, iskä!
Muistinkin. Kuinka te saitte penskan niin nopeasti?
Minä ja Dot yritettiin adoptoida, mun spermassa oli vikaa.
Tervettä, valkoista vauvaa pitää odottaa viisi vuotta.
Mä sanoin: "Tervettä, valkoista. Viisi vuotta. Mitä muita teillä on?"
Ne sanoivat, että kaksi korealaista, ja neekeri, joka oli syntynyt sydän ruumiin ulkopuolella.
- Maailma on hullu paikka. - Jonkun pitäisi myydä lippuja.
Niin. Mä ostaisin yhden.
Burford on ovela. Osaa jo kirjaimet. Katsos tätä.
- PIERU - Alas, poika!
Mutta missäs me oltiinkaan. Miten te saitte sen lapsen?
Kaikki on vain kiinni siitä, kenet tuntee.
Suosintaa, ja sen sellaista.
Edillä on ystävä yhdessä adoptiotoimistossa.
Ehkä se voisi auttaa mua ja Dotiakin. Mun spermassa on jotakin vikaa.
Minkä nimen annatte sille?
Ed. Ed Junior.
- Mutta eikö se ole poika. - Tarkoitan Edwardia. Kiva nimi.
Hyvä nimi. Mun mielestä me ei enää tarvita lapsia,
mutta Dot sanoo, että nämä on liian isoja halattavaksi.
Se muistuttaakin mua...
Varo, ettet satuta itseäsi, Mordecai.
Se kurkkumätä-rokotus.
Se tarvii antaa joka vuosi, tai ne saavat jäykkäkouristuksen ja pimeänäön.
Ja isorokko-, vesirokko-ja tuhkarokkorokotukset.
Jos muksusi on samanlainen kuin meidän, sun täytyy rokottaa myös itsesi.
- Kuka teidän lastenlääkäri on? - Me ei ole vielä hommattu sellaista.
- Ei, ei vielä. - Jeesus! Hankkikaa sellainen heti!
- Mitä jos vauva sairastuu? - Kurkkumätärokotus on annettava kuitenkin.
Se tarvitsee kurkkumätärokotuksen.
- Oletteko avanneet sille pankkitilin? - Onko me? Se on tehtävä.
- Mihin se sitä tarvii, Dot? - Hampaiden oikomista ja yliopistoa.
Kastele sen peukalo jodissa, ehkä oikomista ei tarvita, mutta yliopisto...
Riley! Vaippa pois päästä, laita se takaisin siskollesi!
No, kai teillä on ainakin henkivakuutus selvitettynä.
Onko me tehty se, kulta?
Täytyy tehdä se, Hi.
- Edillä on kädet täynnä enkelin kanssa. - Niin.
Mitä sun enkeli tekisi, jos rekka tekisi susta muussia?
Niin, kulta. Mitä jos joudut auton alle?
Tai jos pyörremyrsky vie sut?
Hei, muistankin taas vitsin. Oletko kuullut yhdestä puolalaisesta?
Se meni yhteen baariin, kädessään iso kasa paskaa,
ja sanoi: "Katsokaa mihin mä melkein astuin!"
- Joo, tosi hauska. - Joo, niin on. Mikä sua vaivaa?
En tiedä. Ehkä se on...
vaimo, lapset, perhe-elämä...
Oletko sä tyytyväinen, Glen?
Eikö susta ikinä tunnu, että sä... tukehdut?
Että sua painaa jokin iso voima?
Joo, tiedän sen tunteen.
Ja olen pyytänyt Dotia laihduttamaan, mutta ei se kuuntele mua.
Ei, vakavissaan, kyllä mä tiedän. Sulla on nyt paljon vastuuta.
Olet naimisissa, sulla on lapsi, koko elämä on asettunut paikalleen...
- Missä on jännitys? - Niin, Glen, sitä se kai on.
Se on kuin sairaus, mutta siihen on kyllä lääke.
Ai jaa?
Tohtori Glen kertoo sulle, että voit parantaa itsesi.
- Mitä mun pitää tehdä? - Sun pitää avartaa mielesi.
Mitä jos mä kysyisin sulta: "Mitä mieltä olet Dotista?"
No, se on hyvä nainen sulle.
Okei, päältä päin ei ehkä arvaisi, mutta se on oikea villikissa.
- Ihanko totta? - T-I-I-K-E-R-I.
- Mutta mitä tekemistä sillä on... - Älä nyt hoppuile.
Se juttu Dotissa on...
Se kertoi mulle. Sen mielestä...
Sen mielestä sä olet söpö.
Niinkö?
En mä vitsaile. Ja voisin itse sanoa samaa Edistä.
- Mistä sä puhut, Glen? - Mistäkö mä puhun?
Mä puhun seksistä. Mistä sä itse puhut?
Mä puhun lemmiskelystä. Mä ja Dot harrastetaan parinvaihtoa.
Tajuatko, parinvaihtoa. Mä tarkoitan vaimojen vaihtamista.
Meillä on, kuten nykyään sanotaan, "avoin avioliitto".
Pidä käpäläsi kuule erossa mun vaimosta.
Mä yritin vain auttaa! Sä olet hullu!
- Sä olet hullu! - Pidä käpälät erossa mun vaimosta, piruvie!
Sä olet hullu! Mä säälin sua.
Me tavataan kunnollisia ihmisiä, ja sä murrat miehen nenän. Ei kovin hauskaa, Hi.
- Sen pentujen mielestä se oli hauskaa. - No, nehän on vain pentuja.
Sä olet aikuinen mies, jolla on vastuuta. Mikä suhun oikein meni?
- Se ärsytti mua. - Kuinka se ärsytti?
- Ei sillä väliä. - Hi, se on sun esimiehesi.
Se antaa sulle varmaan potkut.
- Niin, luulen niin. - Mitä meille kolmelle sitten käy?
Mitä meidän koko perheelle sitten käy?
- Sulla on mies, eikä hiiri. - Eihän tuo ole mikään vastaus.
- Kulta, se on ainoa vastaus. - Eihän se ole mikään vastaus.
Mies eikä hiiri.
Nathan tarvitsee vaippoja.
Mä käyn hakemassa.
PIKAMARKET
Pysy vain turvavöissä sisällä.
SILKKISUKKAHOUSUT
Herätys, poika.
Mä otan nämä vaipat, ja kaikki rahat mitä sulla on.
"Ei, vannon kautta leukapartani", sanoi pikkupossu.
Katsohan tuota. Katso sitä.
"Sitten minä..."
"Sitten minä puhkun ja puhisen, ja puhallan talosi kumoon."
Se typerys.
Se typerys!
- Senkin typerys! - Paras kiirehtiä, ollaan kusessa.
Senkin typerys!
Vauhtia nyt!
Kulta?
Se typerys.
Pidä kiinni, Nathan. Haetaan isi.
Kaveri, sulla on sukkahousut päässä.
Aja nopeasti, jooko?
Odota. Tuolla on vaimo.
Kulta! Varo vauvaa!
Pidä kiinni, Nathan. Mennään oikotietä.
Voinko mä pysähtyä?
Kiitos.
Yksityisaluetta, kaveri.
Tule kadulle ja näyttäydy konstaapeli Steensmalle ja konstaapeli Scottille.
Typerys!
TUPLAKUPONKEJA
Kiitos, kulta, mutta ei sun olisi tarvinnut tehdä niin.
Typerys! Mitä jos minut ja vauva olisi otettu kiinni?
- Käänny oikealle. - Vauva olisi aseellisen ryöstön avustaja.
- Ei, ase ei ole ladattu. - Millaista kotielämää tämä on vauvalle?
- Sun pitäisi olla esimerkkinä. - Mihin?
En ole koskaan ajatellut itseäni liituraitapuvussa. Oikealle.
- Meillä on lapsi, kaikki on toisin! - Junior hyväksyy mut sellaisena kuin olen.
Ja sunkin olisi parasta. Mä olen kunnossa, samoin sä.
- Siinä se.. - Tiedän, mutta kulta...
Katsohan, mun esi-isät oli uudisraivaajia.
Käänny tästä. Uudisraivaajia, ulkoilmassa viihtyviä tyyppejä.
Mä en aio elää tällä tavalla, Hi. Se ei ole perhe-elämää.
No, eihän se ihanteellista ole.
Te kaksi lähdette huomenna. Te olette etsintäkuulutettuja.
Ja teillä on huono vaikutus tässä taloudessa, minun mielestäni.
No, rouva...
Ei me haluttu vaikuttaa keneenkään.
Jos niin on tapahtunut, me ollaan pahoillamme.
Mä menen huomenna lääkäriin vauvan kanssa, ja kun tulen, olette poissa.
Mitä se tarvii, kurkkumätärokotteenko?
Mä olen pahoillani, pojat. Mutta kun Ed suuttuu,
tajuattehan, se saa päähänsä kaikkea.
Ei sun tarvi pyydellä anteeksi, Hi.
On ihan selvää, mikä tilanne on.
Niin, rouva haluaa eroon meistä.
Hi, jos saan sanoa,
- musta tuntuu, että homma ei toimi. - Edwina on yleensä oikein lupsakka.
Ja, kuten yleensä, en olisi yllättynyt,
jos avioliittonne rypyt johtuvat rahasta.
No, jos totta puhutaan, sain potkut työstäni tänään.
Hi, sä olet nuori ja terve, mihin sä työtä tarvitset?
Mutta olen mieluummin optimistinen.
Kuten tiedät, Evelle ja mä ei koskaan mennä minnekään ilman tarkoitusta.
Ja täällä me ollaan, sun kodissasi.
- Me tultiin kutsuman sut keikalle. - Se on pankki, Hi.
Hei, älkää nyt!
Mä tiedän, että olet keskittynyt kauppoihin. Mutta pahus, Hi,
maailmassa on muitakin mahdollisuuksia kuin ruokakaupat.
Kuten tohtori Schwartz sanoo, sulla on oltava kunnianhimoa.
Me katsottiin just uutisia. Joku varasti yhden Arizonan viitosista.
- Voi Kristus. - Sillä kaverilla on kunnianhimoa.
Ja täällä sä istua jökötät, Hi, ei millään pahalla,
hienon naisen kanssa, mutta se tarvitsee sellaisen perinteisemmän kaverin.
- Mun mielestä se ei kuulu teille. - Odota, Hi. Katso tuota.
Siinä on El Dorado.
Sitä sanotaan Le Grangen maanviljelijöiden ja mekaanikkojen pankiksi.
Näyttää maalaisjunttien pankilta. Se onkin maalaisjunttien pankki.
Mutta joka kuun viimeisenä perjantaina siellä on rahaa kuin roskaa.
- Ja arvaas mikä päivä huomenna on? - Kaikki maalaisjuntit menevät sinne,
rahastamaan tukiaissekkejään.
- Huipputietoa, Hi. - Saatiin se linnassa,
yhdeltä Lawrence Spiveyltä, joka oli maataloussihteerin avustaja.
Joutui linnaan, kun osti seksiä poliisilta.
Tavallisesti me ei hengailla sellaisten tyyppien kanssa, mutta...
se yritti luoda suhteita, tajuathan.
Pojat, en mä voi.
Hi, me tarvitaan vain joku vahtimaan juntteja haulikon kanssa
sillä aikaa kun me käydään hakemassa rahat.
Ymmärräthän, Hi? Jos se onnistuu, se olisi vasta alkua
koko lännen ryöväämiseen, kunnes jäädään eläkkeelle, tai kiinni.
Kävi miten kävi, hommat on hoidettu loppuiäksemme.
Pojat, ystävällinen tarjous, mutta...
pitäisikö mun jättää Ed noin vain?
Se olisi aika raukkamaista, vai mitä?
Olisiko? Mieti sitä, Hi.
Musta vain tuntuu, että sä saavuta mitään istumalla täällä.
Etkä ole uskollinen todelliselle luonteellesi.
Rakkain Edwina,
nyt, kun sinä ja Nathan uinutte, sydämeni on täynnä ahdistusta.
Toivottavasti te annatte minulle anteeksi sen, mitä olen päättänyt tehdä.
Kun luet tämän, olen poissa.
Minusta ei tule sellaista miestä, jonka haluat minun olevan.
Sellainen aviomies ja isä, jonka sinä ja Nathan ansaitsette.
Ehkä syynä on kasvatukseni.
Tai geenini menivät sekaisin.
En tiedä.
ISÄ TARJOAA $25.000 PALKKION
Mutta eilispäivän tapahtumat osoittivat minulle selkeästi,
että minulla ei ole voimaa eikä luonnetta kasvattaa perhettä
vastuuntuntoisen aikuisen tavoin.
Tunnustan sen häpeissäni.
Rakastan sinua aina, syvästi ja sydämestäni.
Mutta pelkään, että jos jään luoksenne, aiheutan ongelmia
teille molemmille.
Tunnen myrskypilvien uhkaavan jo nyt.
Jos lähden, toivon, että
ne lähtevät mukanani.
En voi enää viipyä.
Paras mennä. Lähetän sinulle rahaa, ja annan sinun kirota nimeäni.
Sinua rakastava
Herbert.
MAALAAMATON ARIZONA
Herra Arizona, hän vain tuli sisään. Soitanko Duanelle?
Hitto, ei. Miksi herättäisit turvamiehen?
Minä huolehdin tästä.
- Onko täällä kärpäsiä? - Tuskin.
Paikka on ilmastoitu, kaikki ikkunat tiivistettyjä.
- Kuka hitto oikein olet? - Smalls. Leonard Smalls.
Ystäväni kutsuvat minua Lennyksi. Mutta minulla ei ole ystäviä.
Lopeta. Alan kohta itkeä.
Leonard, jos haluat huonekaluja tai vessanpytyn, ne ovat myyntikerroksessa.
En ole asiakas. Etsin ihmisiä.
Ja joissain tapauksissa vauvoja.
Olen kuullut, että sinulta on yksi kateissa.
- Mitä tiedät siitä? - Se on oma asiani.
Olen jäljittäjä, joidenkin mielestä puoliksi vainukoira.
Kun joku hemmo karkaa linnasta, minut kutsutaan paikalle.
Herra...
Kytät, liittovaltion poliisi, FBI, kaikki etsivät poikaani.
- Jos sinulla on tietoja... - Kytät eivät löydä poikaasi.
Kyttä ei löytäisi omaa takamustaan, vaikka siinä olisi kulkunen.
Jos haluat löytää rikollisen, käytä etsintään rikollista.
Jos haluat löytää donitsipaikan, kutsu kyttä.
Smalls, ensiksikin, koivet pois huonekalultani.
Toiseksi, kaikki tietävät, että tarjoan $25 tonnin palkkiota pojasta.
Jos löydät pojan, palkkio on sinun.
Mistä meidän on sen lisäksi puhuttava?
Hinnasta. Reilusta hinnasta.
Se ei ole se, mitä sanot. Se on se, minkä markkinat kestävät.
Talousjuttuja.
On olemassa ihmisiä, jotka maksavat enemmän kuin $25.000
terveestä vauvasta.
- Mitä oikein ajat takaa? - Annahan kun selvennän.
Poikasena minustakin maksettiin $30.000 pimeillä markkinoilla.
Ja se oli vuonna 1954.
Lupaan, että jäljitän poikasi £50.000:sta
ja myös löydän hänet.
Ja ne, jotka veivät poikasi... vedän niitä turpiin.
Ilman lisämaksua.
- Entä jos en maksa? - Etsin pojan joka tapauksessa.
Jos sinä et maksa, joku muu maksaa.
Haluatkos tietää, mitä ajattelen?
Että olet paha mies.
Ja tämä on kiristystä.
Sinä olet kai se, joka vei Nathan Juniorin,
ja sinä olet se, joka saa vielä turpiinsa.
Minä taidan soittaa kytille ihan heti.
Ylös ja kimppuun, Hi! Tänään on loppuelämäsi viimeinen päivä.
Meinaat jo mokata kaiken. Rouva tulee pian kaupungilta.
- Missä vauva on? - Makuuhuoneessa, sängyssään.
Se kuorsaa. Se on ihan kunnossa.
- Odotatko vieraita? - En.
Te kaksi, pysykää piilossa.
- Huomenta, Glen. - En tule sisään, jos et pahastu.
Pysyn välimatkan päässä.
- Ensinnäkin: olet saanut potkut. - Tajusin sen, Glen.
No, ei se kyllä ollut se syy, miksi mä tulin tänne.
Sä olet aika kusessa, kaveri.
- Mikset rauhoittuisi? - Mikset saa mua rauhoittumaan?
Se teidän vauva, muistatko? Mä tiedän, mikä sen nimi on.
- Älä huuda, jooko, Glen? - Mä huudan jos mua huvittaa!
Sen nimi ei ole Hi Junior, eikä Ed Junior. Vaan Nathan Junior!
Pysy erossa musta, McDunnough!
Olet iso mies, kun sulla on jotain, jolla voi mukiloida miehen!
- En mä ole iso mies. - Aivan oikein.
Ja nyt olet mun armoillani.
Mä olen pahin painajaisesi. Aioin antaa sut ilmi palkkion takia,
mutta Dot haluaa jonkun, jota halata. Me taidetaankin kutsua...
vauvaa Glen Junioriksi tästä lähtien!
Sulla on päivä aikaa kertoa Edille!
Dot tulee hakemaan pojan huomenna.
Joko tehdään niin, tai joudut linnaan.
Jaa, muistinkin juuri.
Saat pian postissa lääkärin laskun. Suosittelen, että maksat sen.
- Mitä täällä tapahtuu? - Tehdään vain bisnestä.
Tästä tulee vaikeaa tai helppoa, Hi.
Hyvä Luoja!
TOHTORI SPOCKIN VAUVOJEN JA LASTEN HOITO
Hyvä!
Tiedän, että sua huolestuttaa, mutta me saadaan se takaisin, varmasti.
Siitä ei ole epäilystäkään. Ja sitten vielä yksi juttu...
Mä aion tästä lähtien olla parempi ihminen. Virallisesti.
Olit oikeassa, mä väärässä. Sokeakin näkisi sen.
Ei ne satuta sitä. Ne haluaa vain rahaa.
Mutta mä olen muuttunut mies. Olit oikeassa, mä väärässä.
Meillä on perhe, mä alan käyttäytyä vastuuntuntoisesti.
Mennään, kulta. Mennään hakemaan Nathan Junior!
Mä rakastan ajelua.
- Hei, sanoitpa jotakin fiksua. - Kyllä, herra.
Musta tuntuu, että lunnaiden ja pankkikeikan kanssa
sulla ja mulla on aitiopaikat.
Gale...
Juniorille sattui onnettomuus.
- Mitä tarkoitat, kumppani? - Sille sattui pikku onnettomuus.
- Miten niin? Se näyttää olevan okei. - Ei, tuota, mä tarkoitin, että
se päätti, että matkanteossa on nyt pidettävä vessatauko.
No, sehän on luonnollista.
- Gale? - Mitä nyt, pikkuveli?
Se hymyili mulle.
Poika hymyili mulle.
Tulehan tänne, poju. Kivaa.
- Tiedätkö, miten nämä laitetaan vauvalle? - Takapuolen ympäri ja kiinni edestä.
Kyllä mä sen tiesin, mutta tarvitsenko mä hakaneuloja vai hakasia?
Et, niissä on jo valmiina tarrat. Sehän on aika yksinkertaista.
Ilmapalloja. Saako näistä puhallettua hassun muotoisia?
No ei, ellei pyöreä ole hassun muotoinen.
Me otetaan nämä myös.
Selvä on, nyt sitten...
Mene alas makaamaan, vanha veikko.
Kyllä, herra.
No niin, laske... 825:een
- ja taas siitä takaisin päin, nollaan. - Okei.
Mä tulen takaisin, kun olet päässyt viiteen, ja tarkistan, ettet huijaa.
- Nopeasti nyt! - Se on iloinen pikkukaveri,
- kun sen oppii tuntemaan. - Nopeasti, en tiedä osaako se laskea.
Kuusi Mississippi, seitsemän Mississippi,
kahdeksan Mississippi, yhdeksän Mississippi...
Mulla on vauvanruokaa, kosteuspyyhkeitä.
On kertakäyttövaippoja, ja ilmapalloja.
- Tuleeko niistä hassun muotoisia? - Ei, pyöreitä vain.
Missäs Junior on?
- Mitä, etkö sä laittanut sitä takapenkille? - Ei, mä luulin...
Minne me jätettiin se?
Ei!
801 Mississippi, 800 Mississippi...
Junior!
791... ja paskat!
790 Mississippi...
- 787 Mississippi... - Vauva, vauva!
Vauva, vauva!
Lupaathan, ettei me enää ikinä jätetä sitä, Gale.
- Lupaa, ettei me luovuta siitä. - Me ei luovuta siitä, Evelle.
Se on nyt meidän pikku Gale Junior.
Ed...
Mä tajuan, ettei minusta ole nyt oikein lohtua sulle.
Mutta saanko sanoa yhden jutun:
- Susta tuntuu paremmalta... - En halua, että tuntuu paremmalta.
- Kulta... - Mä en välitä enää itsestäni.
Mä en välitä enää meistä.
- Haluan vain Nathan Juniorin takaisin. - Tiedän.
Jos me ei saada sitä takaisin, mä en halua enää elää.
Ja vaikka me saataisikin se takaisin, en halua enää olla sun kanssa.
Kai mä vielä rakastan sua, Hi.
Tiedän, että rakastan.
En edes syytä sua.
Se koko homma oli hullua, ja sehän oli mun idea.
- Mutta olihan mullakin osa... - Anna mun lopettaa sanottavani.
Siitä asti, kun linnakundit ottivat Nathanin, olen ajatellut, enkä ole itsestäni ylpeä.
Vaikka rouva Arizonalla olikin lapsia enemmän kuin tarpeeksi,
mä olin valan vannonut USA: n poliisivirkailija.
- Kulta, sä sanoit itsesi irti... - Ei kyse ole siitä, Hi.
Me ei ansaita Nathania yhtään enempää kuin ne linnakunditkaan.
- Jos olen yhtä itsekäs ja vastuuton kuin sä... - Et sä niin paha ole.
Jos mä olen yhtä paha kuin sinäkin, voidaanko me olla hyviä toisillemme?
Meidän liittomme on vain onnen illuusiota.
PIERU
MAANVILJELIJÖIDEN JA MEKAANIKKOJEN PANKKI
PANKKI
- Siinä se on. - Niin on.
Hommiin sitten.
- Entäs Gale Junior? - Se pysyy täällä.
Oletko hullu? Mitä jos meidät tapetaan?
Voisi kulua tuntikausia, ennen kuin se löydetään.
Okei, heinähatut, kädet ylös!
Pysykää paikallanne! Kaikki maahan!
Mitä pitäisi tehdä, kaveri?
Pitääkö mun pysyä paikallani, vai mennä maahan makaamaan?
Tarkoitin, että jos pysyn paikallani, en voi mennä maahan,
ja jos menen maahan, sehän on liikkumista.
- Pää kiinni! - Okei sitten.
- Kaikki maahan! - Unohtakaa paikallanne pysymiskäsky.
- Siis kunnes pääsette makuullenne. - Kuulitte tuon, vai mitä?
Täytätkö tämän, kumppani? Meidän pitää...
Paskat! Minne kaikki kassanhoitajat menivät?
Olemme täällä alhaalla, herra.
Ne makaavat maassa, aivan kuten käskit, Gale.
Käskinhän olla kutsumatta mua nimeltä.
Voisitko edes yrittää muistaa jotakin?
Sehän oli salanimi?
Ai niin, joo, salanimi.
Kuulitteko? Me käytetään salanimiä.
No niin, kaikki. Me aloitetaan tämä ryöstö nyt kunnolla.
Nopeasti, heinähattu.
No niin. Te kaikki tiedätte, miten tämä toimii.
Tuo punahattuinen kaveri tuolla toimii valvojana.
Okei, selvä on.
Te pysytte maassa kymmenen minuuttia.
Me saatetaan tulla takaisin viiden kohdalla tarkastamaan, ettette huijaa.
Jos joku on jalkeilla viiden kohdalla, sille ei kunnian kukko laula.
Tuo häiritsi mun keskittymistä, muuten kaikki olisi sujunut jouheammin.
Hei me pärjättiin hyvin! Se jaetaan kivasti kolmeen pekkaan.
Hemmetti! Jätitkö sen taas!
- Missä vauva on? - Missä vauva on?
Pahus, Hi, eikö meillä ole jo tarpeeksi hankaluuksia?
En tiedä, rouva, luulin että... me jätettiin se pankkiin.
Rouva McDunnough, mä olen niin huolissani siitä!
- Pidä kiinni, Hi. - Mä olen niin huolissani siitä!
- Hi! - Hi!
- Rouva McDunnough!
- Antakaa meidänkin tulla! - Olkaa kilttejä!
Se on meidänkin vauva!
- Mikäs tuo on? - Näetkö saman kuin minä?
Anna vauva mulle!
Haluan sen vauvan!
Anna vauva mulle, senkin pahkasika helvetistä!
Makaamaan lattialle vain, nuori neiti.
- Juokse vain, kulta. - Mutta Hi...
Juoksehan nyt vain.
En minä... en minä...
Olen pahoillani.
TOHTORI SPOCKIN VAUVOJEN JA LASTEN HOITO
Mitä helvettiä on meneillään?
Pois sieltä!
- Mennään. - Odottakaas. En ole vielä lopettanut.
Mitä oikein teette, hiippailette täällä pimeässä?
- Oletteko Smallsin kavereita? - Anteeksi, mitä?
Leonard Smalls. Iso mies, ajaa Harley Davidsonia.
Pukeutuu kuin rocktähti.
Ei, herra. Pelastimme pojan häneltä.
- Se on pitkä tarina. - Haluatte kai kertoa sen.
Herra, kun on palkkiosta kyse, kysymyksiä ei yleensä kysytä.
- Ei vai? - Näin on.
No...
Kaikki hyvin, poika.
Saatte palkkionne.
$25.000.
Tai, jos tarvitsette kalusteita kotiinne, saatte luottoa liikkeistäni.
Oikeastaan se sopisi minulle paremmin, verotussyistä.
Ei me haluta palkkiota. Ei me tuotu poikaa takaisin rahan takia.
Mutta voisimme hoitaa asian silläkin tavalla.
Voisinko vielä katsoa poikaa vähän aikaa?
Siitä vain, rouva hyvä.
Mutta...
Voisitteko kertoa minulle, miten te... tuota...
Te veitte pojan, vai mitä?
Ei se ollut se moottoripyörämies.
Mä otin pojan, herra. Vaimollani ei ollut asiaan osaa eikä arpaa.
- Mä tulin ikkunasta sisään, ja... - Me tehtiin se yhdessä.
Ei me haluttu satuttaa sitä. Mä halusin vain olla äiti.
Ei siinä ollut rahasta kyse.
Me vain ajateltiin, että teillä oli vauvoja enemmän kuin tarpeeksi.
Mutta mä olen se, joka vei pojan, joten jos teidän pitää soittaa poliisille...
Hiljaa. Ei tarvitse soittaa poliisille, eihän vahinkoa ole tapahtunut.
Voitteko kertoa vain, miksi teitte sen.
Me...
ei voida saada omaa vauvaa.
No, kuulkaapa...
Jos ette voi saada lasta, teidän pitää vain yrittää,
ja toivoa, että lääketiede voi auttaa. Niinhän minulle ja Florencellekin kävi.
Se auttoi, ja oikein kunnolla.
Mutta, hitto, vaikka ette saisikaan vauvaa, onhan teillä toisenne.
Herra, puhutte kovin ystävällisesti.
Mutta vaimo ja minä kai erotaan.
Vaimon mielestä me molemmat ollaan itsekkäitä ja valheellisia,
joten me ei olla hyväksi toisillemme.
Tuota, rouva, en ymmärrä kovin paljon, mutta ymmärrän ihmisiä.
Toitte poikani takaisin, joten onhan teissä hyvääkin.
Olisi kamalaa, jos Florence jättäisi minut.
Rakastan häntä niin paljon.
Voitte mennä ulos samaa tietä kuin tulittekin.
Ja ennen kuin teette mitään hölmöä, kuten eroatte,
ehdotan, että nukutte ensin yön yli.
Ainakin yhden yön.
Sinä yönä näin unta.
Näin unta, että olin eetterinkevyt,
leijuva henki, ja kävin tulevaisuudessa vierailulla.
Elämässäni tapaamieni ihmisten varjot leijailivat uneeni.
Unessa Gale ja Evelle päättivät palata vankilaan. Taisi ollakin parhaaksi heille.
En halua kuulostaa tärkeilevältä, he ovat ihan hienoja kavereita,
mutta he eivät kai olleet vielä valmiita palaamaan sivistyksen pariin.
Sitten uneksin vielä tulevaisuudesta,
joulusta, jolloin Nathan Junior avasi lahjansa Arizonan perheessä,
ja se oli ystävälliseltä pariskunnalta, joka halusi pysyä nimettömänä.
Näin Glenin pari vuotta myöhemmin,
eikä hän ollut onnistunut saamaan kyttiä uskomaan tarinoita minusta ja Edistä.
Ehkä hän kertoi yhden puolalaisvitsin liikaa.
En tiedä.
Mutta uneksin lisää,
kauemmas tulevaisuuteen kuin olin aikaisemmin uneksinut.
Seurasin Nathan Junorin saavutuksia,
ja olin hänestä ylpeä, aivan kuin hän olisi meidän oma poikamme,
ja mietin, muistaako hän meitä,
ja toivoin, että onnistuimme avartamaan hänen maailmaansa hiukan,
vaikka hän ei ehkä muistaisikaan, miten se avartui.
Mutta unessa ei ollut mitään minun ja Edin tulevaisuudesta,
paitsi ihan lopussa.
Se oli hämärämpi kohta,
sillä se oli vasta vuosien päässä.
Mutta siinä oli vanha pariskunta, jonka luona heidän lapsensa
ja lapsenlapsensa kävivät.
Ja ne olivat kunnon kansalaisia, ja samoin niiden lapset ja lapsenlapset.
Isä...
En mä tiedä.
Kertokaa se minulle.
Se koko uni.
Oliko se toiveajattelua?
Pakeninko vain todellisuutta, kuten minulla on usein tapana?
Mutta minä ja Ed, mekin voidaan olla hyviä.
Se tuntui todelliselta.
Ne ihmiset tuntuivat meiltä.
Ja se paikka tuntui...
niin, meidän kodilta.
Jos se ei ollut Arizonassa, niin jossain, ei kovin kaukana sieltä,
jossa kaikki vanhemmat olivat viisaita ja pystyviä,
ja kaikki lapset onnellisia ja rakastettuja.
En tiedä.
Ehkä se oli Utahissa.